1. Korinæanima Poslanica

1

1Od Pavla, voljom Božijom pozvanoga apostola Isusa Hrista, i od Sostena brata, 2Crkvi Božijoj koja je u Korintu, osveæenima u Hristu Isusu, pozvanima svetima, sa svima koji prizivlju ime Gospoda našega Isusa Hrista na svakome mjestu i njihovome i našemu: 3Blagodat vam i mir od Boga oca našega i Gospoda Isusa Hrista. 4Zahvaljujem svagda Bogu svojemu za vas što vam je dana blagodat Božija u Hristu Isusu, 5Te se u svemu obogatiste kroza nj, u svakoj rijeèi i svakom razumu, 6Kao što se svjedoèanstvo Hristovo utvrdi meðu vama; 7Tako da nemate nedostatka ni u jednome daru, vi koji èekate otkrivenja Gospoda našega Isusa Hrista, 8Koji æe vas i utvrditi do samoga kraja da budete pravi na dan Gospoda našega Isusa Hrista. 9Vjeran je Bog koji vas pozva u zajednicu sina svojega Isusa Hrista Gospoda našega. 10Molim vas pak, braæo, imenom Gospoda našega Isusa Hrista da svi jedno govorite, i da ne budu meðu vama raspre, nego da budete utvrðeni u jednom razumu i u jednoj misli. 11Jer sam èuo za vas, braæo moja, od Hlojinijeh domašnjijeh da su svaðe meðu vama, 12A to kažem da jedan od vas govori: ja sam Pavlov; a drugi: ja sam Apolov; a treæi: ja sam Kifin; a èetvrti: ja sam Hristov. 13Eda li se Hristos razdijeli? Eda li se Pavle razape za vas? ili se u ime Pavlovo krstiste? 14Hvala Bogu što ja nijednoga od vas ne krstih osim Krispa i Gaja; 15Da ne reèe ko da u svoje ime krstih. 16A krstih i Stefanin dom: dalje ne znam jesam li koga drugog krstio. 17Jer Hristos ne posla mene da krstim, nego da propovijedam jevanðelje, ne premudrijem rijeèima, da ne izgubi silu krst Hristov. 18Jer je rijeè krstova ludost onima koji ginu; a nama je koji se spasavamo sila Božija. 19Jer je pisano: pogubiæu premudrost premudrijeh, i razum razumnijeh odbaciæu. 20Gdje je premudri? Gdje je književnik? Gdje je prepiraè ovoga vijeka? Ne pretvori li Bog mudrost ovoga svijeta u ludost? 21Jer buduæi da u premudrosti Božijoj ne pozna svijet premudrošæu Boga, bila je Božija volja da ludošæu pouèenja spase one koji vjeruju. 22Jer i Jevreji znake ištu, i Grci premudrosti traže. 23A mi propovijedamo Hrista razapeta, Jevrejima dakle sablazan a Grcima bezumlje; 24Onima pak koji su pozvani, i Jevrejima i Grcima, Hrista, Božiju silu i Božiju premudrost. 25Jer je ludost Božija mudrija od ljudi, i slabost je Božija jaèa od ljudi. 26Jer pogledajte znanje svoje, braæo, da nema ni mnogo premudrijeh po tijelu, ni mnogo silnijeh ni mnogo plemenitijeh; 27Nego što je ludo pred svijetom ono izabra Bog da posrami premudre; i što je slabo pred svijetom ono izabra Bog da posrami jako; 28I što je neplemenito pred svijetom i uništeno izabra Bog, i što nije, da uništi ono što jest, 29Da se ne pohvali nijedno tijelo pred Bogom. 30Iz kojega ste vi u Hristu Isusu, koji nam posta premudrost od Boga i pravda i osveæenje i izbavljenje. 31Da kao što se piše) ko se hvali, Gospodom da se hvali.

2

1I ja došavši k vama, braæo, ne doðoh s visokom rijeèi ili premudrosti da vam javljam svjedoèanstvo Božije. 2Jer nijesam mislio da znam što meðu vama osim Isusa Hrista, i toga raspeta. 3I ja bijah meðu vama u slabosti, i u strahu i u velikom drktanju. 4I rijeè moja, i pouèenje moje ne bijaše u nadgovorljivijem rijeèima ljudske premudrosti, nego u dokazivanju Duha i sile. 5Da vjera vaša ne bude u mudrosti ljudskoj nego u sili Božijoj. 6Ali premudrost govorimo koja je u savršenima, a ne premudrost vijeka ovoga ni knezova vijeka ovoga koji prolaze. 7Nego govorimo premudrost Božiju u tajnosti sakrivenu, koju odredi Bog prije svijeta za slavu našu; 8Koje nijedan od knezova vijeka ovoga ne pozna; jer da su je poznali, ne bi Gospoda slave razapeli. 9Nego kao što je pisano: što oko ne vidje, i uho ne èu, i u srce èovjeku ne doðe, ono ugotovi Bog onima, koji ga ljube. 10A nama je Bog otkrio Duhom svojijem; jer Duh sve ispituje, i dubine Božije. 11Jer ko od ljudi zna šta je u èovjeku osim duha èovjeèijega koji živi u njemu? Tako i u Bogu što je niko ne zna osim Duha Božijega. 12A mi ne primismo duha ovoga svijeta, nego Duha koji je iz Boga, da znamo što nam je darovano od Boga; 13Koje i govorimo ne rijeèima što je nauèila èovjeèija premudrost, nego što uèi Duh sveti; i duhovne stvari duhovno radimo. 14A tjelesni èovjek ne razumije što je od Duha Božijega; jer mu se èini ludost i ne može da razumije, jer treba duhovno da se razgleda. 15Duhovni pak sve razgleda, a njega sama niko ne razgleda. 16Jer ko pozna um Gospodnji da ga pouèi? A mi um Hristov imamo.

3

1I ja, braæo, ne mogoh s vama govoriti kao s duhovnima nego kao s tjelesnima, kao s malom djecom u Hristu. 2Mlijekom vas napojih a ne jelom, jer još ne mogaste, i ni sad još ne možete, 3Jer ste još tjelesni. Jer gdje su meðu vama zavisti i svaðe i nesloge, nijeste li tjelesni, i ne živite li po èovjeku? 4Jer kad govori ko: ja sam Pavlov; a drugi: ja sam Apolov; nijeste li tjelesni? 5Ko je dakle Pavle a ko li Apolo do samo sluge kroz koje vjerovaste, kao što i svakome Gospod dade? 6Ja posadih, Apolo zali, a Bog dade te uzraste. 7Tako niti je onaj što koji sadi, ni onaj koji zaljeva, nego Bog koji daje te raste. 8A onaj koji sadi i koji zaljeva jednaki su; i svaki æe primiti svoju platu po svojemu trudu. 9Jer mi smo Bogu pomagaèi, a vi ste Božija njiva, Božija graðevina. 10Po blagodati Božijoj koja mi je dana ja kao premudri neimar postavih temelj, a drugi zida u visinu; ali svaki neka gleda kako zida. 11Jer temelja drugoga niko ne može postaviti osim onoga koji je postavljen, koji je Isus Hristos. 12Ako li ko zida na ovome temelju zlato, srebro, drago kamenje, drva, sijeno, slamu, 13Svakoga æe djelo iziæi na vidjelo; jer æe dan pokazati, jer æe se ognjem otkriti, i svako djelo pokazaæe oganj kao što jest. 14I ako ostane èije djelo što je nazidao, primiæe platu. 15A èije djelo izgori, otiæi æe u štetu: a sam æe se spasti tako kao kroz oganj. 16Ne znate li da ste vi crkva Božija, i Duh Božij živi u vama? 17Ako pokvari ko crkvu Božiju, pokvariæe njega Bog: jer je crkva Božija sveta, a to ste vi. 18Niko neka se ne vara: ako ko meðu vama misli da je mudar na ovome svijetu, neka bude lud da bude mudar. 19Jer je premudrost ovoga svijeta ludost pred Bogom, jer je pisano: hvata premudre u njihovu lukavstvu. 20I opet: Gospod zna pomisli mudrijeh da su ništa. 21Zato niko da se ne hvali èovjekom, jer je sve vaše. 22Bio Pavle, ili Apolo, ili Kifa, ili svijet, ili život ili smrt, ili sadašnje, ili buduæe: sve je vaše; 23A vi ste Hristovi a Hristos Božij.

4

1Tako da nas drže ljudi kao sluge Hristove i pristave tajna Božijeh. 2A od pristava se ne traži više ništa, nego da se ko vjeran naðe. 3A ja malo marim što me sudite vi ili èovjeèij dan; a ni sam sebe ne sudim. 4Jer ne znam ništa na sebi; no za to nijesam opravdan, ali onaj koji mene sudi Gospod je. 5Zato ne sudite ništa prije vremena, dokle Gospod ne doðe, koji æe iznijeti na vidjelo što je sakriveno u tami i objaviæe savjete srdaène, i tada æe pohvala biti svakome od Boga. 6A ovo, braæo moja, prigovorih sebi i Apolu vas radi, da se od nas nauèite da ne mislite za sebe više nego što je napisano, i da se koga radi ne nadimate jedan na drugoga. 7Jer ko tebe povišuje? Šta li imaš što nijesi primio? A ako si primio, što se hvališ kao da nijesi primio? 8Eto ste siti, eto se obogatiste, bez nas carujete. O da biste carovali, da bismo i mi s vama carovali! 9Jer mislim da Bog nas apostole najstražnje postavi, kao one koji su na smrt osuðeni; jer bismo gledanje i svijetu i anðelima i ljudima. 10Mi smo budale Hrista radi, a vi ste mudri u Hristu; mi slabi, a vi jaki; vi slavni, a mi sramotni. 11Do ovoga èasa i gladujemo, i trpimo žeðu, i golotinju, i muke, i potucamo se, 12I trudimo se radeæi svojijem rukama. Kad nas psuju, blagosiljamo; kad nas gone, trpimo; 13Kad hule na nas, molimo; postasmo kao smetlište svijeta, po kojemu svi gaze dosad. 14Ne pišem ja ovo da posramim vas, nego vas uèim kao svoju ljubaznu djecu. 15Jer ako imate i trista uèitelja u Hristu, ali nemate mnogo otaca. Jer vas ja u Hristu Isusu rodih jevanðeljem. 16Nego vas molim, ugledajte se na mene kao i ja na Hrista. 17Zato poslah k vama Timotija, koji mi je sin ljubazni i vjerni u Gospodu; on æe vam opomenuti putove moje koji su u Hristu Isusu, kao što svuda i u svakoj crkvi uèim. 18Neki se naduše kao da ja neæu doæi k vama. 19Ali æu vam doæi skoro, ako Bog da, i neæu gledati na rijeèi onijeh što su se naduli, nego na silu. 20Jer carstvo Božije nije u rijeèi nego u sili. 21Šta hoæete? da doðem k vama s prutom ili s ljubavi i duhom krotosti?

5

1Vrlo se glasi da je kurvarstvo meðu vama, i takovo kurvarstvo kakovo se ni meðu neznabošcima ne èuje, da nekakav ima ženu oèinu. 2I vi se još nadimate, mjesto da plaèete, da se izvadi izmeðu vas onaj koji je uèinio to djelo. 3Jer ja, koji ako nijesam kod vas tijelom ali duhom tu živim, veæ otsudih kao da sam tamo, da se onaj koji je to tako uèinio, 4U ime Gospoda našega Isusa Hrista kad se saberete vi i moj duh, sa silom Gospoda našega Isusa Hrista, 5Da se on preda sotoni na muèenje tijela, da bi se duh spasao u dan Gospoda našega Isusa Hrista. 6Nije dobra hvala vaša. Ne znate li da malo kvasca sve tijesto ukiseli? 7Oèistite dakle stari kvasac, da budete novo tijesto, kao što ste prijesni; jer i pasha naša zakla se za nas, Hristos. 8Zato da praznujemo ne u starome kvascu, ni u kvascu pakosti i lukavstva, nego u prijesnome hljebu èistote i istine. 9Pisah vam u poslanici da se ne miješate s kurvarima; 10I to ja ne rekoh za kurvare ovoga svijeta, ili tvrdice, ili hajduke, ili idolopoklonike; jer biste morali iziæi iz svijeta. 11A sad vam pisah da se ne miješate ako koji koji se brat zove, postane kurvar, ili tvrdica, ili idolopoklonik, ili kavgadžija, ili pijanica, ili hajduk; s takovima da i ne jedete. 12Jer šta je meni stalo da sudim i one koji su napolju? Ne sudite li vi one koji su unutra? 13A one koji su napolju sudiæe Bog. Izvadite zloga izmeðu sebe.

6

1Smije li koji od vas, kad ima tužbu na drugoga, iæi na sud nepravednima, a ne svetima? 2Ne znate li da æe sveti suditi svijetu? Kad æete dakle vi svijetu suditi nijeste li vrijedni suditi manjijem stvarima? 3Ne znate li da æemo anðelima suditi, akamoli stvarima ovoga svijeta? 4A vi kad imate tužbe za stvari ovoga svijeta, uzmete za sudije one koje u crkvi ne broji niko ni u što! 5Na sramotu vašu govorim: zar nema meðu vama nijednoga mudra koji može rasuditi meðu braæom svojom? 6Nego se brat s bratom sudi, i to pred nevjernima! 7I to je veæ vrlo sramno za vas da imate tužbe meðu sobom. Zašto radije ne trpite nepravdu? Zašto radije ne pregorite štetu? 8Nego vi sami èinite nepravdu i štetu, pa još braæi! 9Ili ne znate da nepravednici neæe naslijediti carstva Božijega? Ne varajte se: ni kurvari, ni idolopoklonici, ni preljuboèinci, ni adžuvani, ni muželožnici, 10Ni lupeži, ni lakomci, ni pijanice, ni kavgadžije, ni hajduci, carstva Božijega neæe naslijediti. 11I ovakovi bijaste neki; nego se opraste i posvetiste i opravdaste imenom Gospoda našega Isusa Hrista i Duhom Boga našega. 12Sve mi je slobodno, ali nije sve na korist; sve mi je slobodno, ali neæu da što oblada mnome. 13Jela su za trbuh, i trbuh je za jela; ali æe Bog i ova i onoga pokvariti. A tijelo nije za kurvarstvo, nego za Gospoda, i Gospod za tijelo. 14A Bog i Gospoda podiže, i nas æe podiæi silom svojom. 15Ne znate li da su tjelesa vaša udi Hristovi? Hoæu li dakle uzeti ude Hristove i od njih naèiniti ude kurvine? Bože saèuvaj! 16Ili ne znate da ko se s kurvom sveže jedno tijelo s njom postane? Jer, reèe, biæe dvoje jedno tijelo. 17A ko se Gospoda drži jedan je duh s Gospodom. 18Bježite od kurvarstva; jer svaki grijeh koji èovjek èini osim tijela je; a koji se kurva on griješi svome tijelu. 19Ili ne znate da su tjelesa vaša crkva svetoga Duha koji živi u vama, kojega imate od Boga, i nijeste svoji? 20Jer ste kupljeni skupo. Proslavite dakle Boga u tjelesima svojijem i u dušama svojijem, što je Božije.

7

1A za ono što mi pisaste: dobro je èovjeku da se ne dohvata do žene: 2Ali zbog kurvarstva svaki da ima svoju ženu, i svaka žena da ima svojega muža; 3Muž da èini ženi dužnu ljubav, tako i žena mužu. 4Žena nije gospodar od svojega tijela, nego muž; tako i muž nije gospodar od svojega tijela, nego žena. 5Ne zabranjujte se jedno od drugoga, veæ ako u dogovoru za vrijeme, da se postite i molite Bogu; i opet da se sastanete, da vas sotona ne iskuša vašijem neuzdržanjem. 6Ali ovo govorim po svjetu a ne po zapovijesti; 7Jer hoæu da svi ljudi budu kao i ja; ali svaki ima svoj dar od Boga: ovaj dakle ovako a onaj onako. 8A neoženjenijem i udovicama velim: dobro im je ako ostanu kao i ja što sam. 9Ako li se ne uzdrže, neka se žene i udaju; jer je bolje ženiti se negoli upaljivati se. 10A oženjenijem zapovijedam, ne ja nego Gospod, da se žena od muža ne razdvaja 11Ako li se pak i razdvoji, da se više ne udaje, ili da se pomiri sa svojijem mužem i muž da ne pušæa žene. 12A ostalima govorim ja a ne Gospod: ako koji brat ima ženu nekrštenu i ona se privoli življeti s njim, da je ne ostavlja. 13I žena ako ima muža nekrštena i on se privoli življeti s njom, da ga ne ostavlja. 14Jer se posveti muž nekršten ženom krštenom, i posveti se žena nekrštena od muža krštenoga; jer inaèe djeca vaša bila bi neèista, a sad su sveta. 15Ako li se nekršteni razdvaja, neka se razdvoji; jer se brat ili sestra u takovom dogaðaju ne zarobi; jer nas na mir dozva Gospod Bog. 16Jer šta znaš, ženo, da ako muža spaseš? ili šta znaš, mužu, da ako ženu spaseš? 17Samo kao što je Bog razdijelio svakome, i kao što je svakoga pozvao Gospod onako neka živi. I tako zapovijedam po svijem crkvama. 18Je li ko pozvat obrezan, neka se ne gradi neobrezan; ako li je ko pozvat neobrezan, neka se ne obrezuje. 19Obrezanje je ništa, i neobrezanje je ništa; nego držanje zapovijesti Božijeh. 20Svaki neka ostane u onome zvanju u kome je pozvan. 21Jesi li pozvan rob, ne brini se; nego ako i možeš svoj biti, još radije budi. 22Jer koji je pozvan u Gospodu rob, slobodnjak je Gospodnji, tako i koji je pozvan slobodnjak, rob je Hristov. 23Kupljeni ste skupo, ne budite robovi ljudima. 24Svaki, braæo, u èemu je ko pozvan u onome neka ostane pred Gospodom. 25A za djevojke nemam zapovijesti Gospodnje, nego dajem svjet, kao koji sam pomilovan od Gospoda, da budem vjeran. 26Mislim dakle ovo da æe biti dobro za sadašnju nevolju da je èovjeku dobro tako biti. 27Jesi li se privezao za ženu, ne traži da se razdriješiš; jesi li se odriješio od žene, ne traži žene. 28A ako li se i oženiš, nijesi sagriješio; i djevojka ako se uda, nije sagriješila: ali æe imati takovi nevolje tjelesne; a ja vas žalim. 29A ovo govorim, braæo, jer je ostalo vrijeme prekraæeno, da æe i oni koji imaju žene biti kao oni koji nemaju; 30I koji plaèu kao koji ne plaèu; i koji se raduju kao koji se ne raduju; i koji kupuju kao koji nemaju; 31I koji ovaj svijet upotrebljavaju kao da ga ne upotrebljavaju: jer prolazi oblièje ovoga svijeta. 32A ja hoæu da ste vi bezbrižni. Ko je neoženjen brine se za Gospodnje, kako æe ugoditi Gospodu; 33A koji je oženjen brine se za svjetsko, kako æe ugoditi ženi. Drugo je žena, a drugo je djevojka. 34Koja je neudata brine se za Gospodnje, kako æe ugoditi Gospodu, da bude sveta i tijelom i duhom; a koja je udata brine se za svjetsko, kako æe ugoditi mužu. 35A ovo govorim na korist vama samijem, ne da vam nametnem zamku na vrat, nego za lijepu i pristojnu službu Gospodu bez smetnje. 36Ako li pak ko misli da je sramota za njegovu djevojku kad ostane usidjelica, i ne može drukèije biti, neka èini šta hoæe, ne griješi ako se uda. 37A koji stoji tvrdo u srcu, i nema nevolje, a ima vlast nad svojom voljom, i ovo je rasudio u srcu svojemu da zadrži djevojku, dobro èini. 38Tako i onaj koji udaje svoju djevojku dobro èini; ali koji ne udaje bolje èini. 39Žena je privezana zakonom dokle joj god živi muž; a ako joj umre muž, slobodna je za koga hoæe da se uda, samo u Gospodu. 40Ali je blaženija ako ostane tako po mojemu svjetu; jer mislim da i ja imam Duha Božijega.

8

1A za meso što je klato idolima znamo, jer svi razum imamo. Razum dakle nadima, a ljubav popravlja. 2Ako li ko misli da što zna, ne zna još ništa kao što treba znati. 3A ako ko ljubi Boga, Bog ga je nauèio. 4A za jelo idolskijeh žrtava, znamo da idol nije ništa na svijetu, i da nema drugoga Boga osim jedinoga. 5Jer ako i ima koji se bogovi zovu, ili na nebu ili na zemlji, kao što ima mnogo bogova i mnogo gospoda: 6Ali mi imamo samo jednoga Boga oca, od kojega je sve, i mi u njemu, i jednoga Gospoda Isusa Hrista, kroz kojega je sve, i mi kroza nj. 7Ali nema svatko razuma; jer neki koji još i sad misle da su idoli nešto, kao idolske žrtve jedu, i savjest njihova, slaba buduæi, pogani se. 8Ali jelo nas ne postavlja pred Bogom: jer niti æemo biti veæi ako jedemo, ni manji ako ne jedemo. 9Ali se èuvajte da kako ova sloboda vaša ne postane spoticanje slabima. 10Jer ako tebe, koji imaš razum, vidi ko u idolskoj crkvi gdje sjediš za trpezom, neæe li njegova savjest, slaba buduæi, osloboditi se da jede idolske žrtve? 11I s tvoga razuma poginuæe slabi brat, za kojega Hristos umrije. 12Tako kad se griješite o braæu, i bijete njihovu slabu savjest, o Hrista se griješite. 13Zato ako jelo sablažnjava brata mojega, neæu jesti mesa dovijeka, da ne sablaznim brata svojega.

9

1Nijesam li ja apostol? Nijesam li sam svoj? Ne vidjeh li ja Isusa Hrista, Gospoda našega? Nijeste li vi djelo moje u Gospodu? 2Ako drugima i nijesam apostol, ali vama jesam, jer ste vi peèat mojega apostolstva u Gospodu. 3Moj odgovor onima koji me uspitaju ovo je: 4Eda li nemamo vlasti jesti i piti? 5Eda li nemamo vlasti sestru ženu voditi, kao i ostali apostoli, i braæa Gospodnja, i Kifa? 6Ili jedan ja i Varnava nemamo vlasti ovo èiniti? 7Ko vojuje kad o svome trošku? Ili ko sadi vinograd i od rodova njegovijeh da ne jede? Ili ko pase stado i od mlijeka stada da ne jede? 8Eda li ovo govorim po èovjeku? Ne govori li ovo i zakon? 9Jer je u Mojsijevu zakonu napisano: da ne zavežeš usta volu koji vrše. Eda li se Bog brine za volove? 10Ili govori jamaèno za nas? Jer se za nas napisa: koji ore treba u nadanju da ore; i koji vrše u nadanju da æe dobiti od onoga što vrše. 11Kada mi vama duhovna sijasmo, je li to što veliko ako mi vama tjelesna požnjemo? 12Kad se drugi miješaju u vašu vlast, akamoli da ne bi mi? Ali ne uèinismo po vlasti ovoj nego sve trpimo da ne uèinimo kake smetnje jevanðelju Hristovu. 13Ne znate li da oni koji èine svetu službu od svetinje se hrane? i koji oltaru služe s oltarom dijele? 14Tako i Gospod zapovjedi da oni koji jevanðelje propovijedaju od jevanðelja žive. 15A ja to nijedno ne uèinih. I ne pišem ovo da tako bude za mene; jer bih voljeo umrijeti nego da ko slavu moju uništi. 16Jer ako propovijedam jevanðelje, nema mi hvale: jer mi je za nevolju; i teško meni ako jevanðelja ne propovijedam. 17Ako dakle ovo èinim od svoje volje, platu imam; a ako li èinim za nevolju, služba mi je predata. 18Kakva mi je dakle plata? Da propovijedajuæi jevanðelje uèinim bez plate jevanðelje Hristovo, da ne èinim po svojoj vlasti u propovijedanju jevanðelja. 19Jer premda sam slobodan od sviju, svima sebe uèinih robom, da ih više pridobijem. 20Jevrejima sam bio kao Jevrejin da Jevreje pridobijem; onima koji su pod zakonom bio sam kao pod zakonom, da pridobijem one koji su pod zakonom; 21Onima koji su bez zakona bio sam kao bez zakona, premda nijesam Bogu bez zakona nego sam u zakonu Hristovu, da pridobijem one koji su bez zakona. 22Slabima bio sam kao slab, da slabe pridobijem; svima sam bio sve, da kakogod spasem koga. 23A ovo èinim za jevanðelje, da bih imao dijel u njemu. 24Ne znate li da oni što trèe na trku, svi trèe, a jedan dobije dar? Tako trèite da dobijete. 25Svaki pak koji se bori od svega se uzdržava: oni dakle da dobiju raspadljiv vijenac, a mi neraspadljiv. 26Ja dakle tako trèim, ne kao na nepouzdano; tako se borim, ne kao onaj koji bije vjetar; 27Nego morim tijelo svoje i trudim da kako sam drugima propovijedajuæi izbaèen ne budem.

10

1Ali neæu vam zatajiti, braæo, da ocevi naši svi pod oblakom biše, i svi kroz more proðoše; 2I svi se u Mojsija krstiše u oblaku i moru; 3I svi jedno jelo duhovno jedoše; 4I svi jedno piæe duhovno piše; jer pijahu od duhovne stijene koja iðaše za njima: a stijena bješe Hristos. 5Ali mnogi od njih ne bijahu po Božijoj volji, jer biše pobijeni u pustinji. 6A ovo biše ugledi nama, da mi ne želimo zala, kao i oni što želješe. 7Niti bivajte idolopoklonici, kao neki od njih, kao što stoji napisano: sjedoše ljudi da jedu i da piju, i ustaše da igraju. 8Niti da se kurvamo, kao neki od njih što se kurvaše, i pade ih u jedan dan dvadeset i tri hiljade. 9Niti da kušamo Hrista, kao što neki od njih kušaše, i od zmija izgiboše. 10Niti da vièemo na Boga, kao neki od njih što vikaše, i izgiboše od krvnika. 11Ovo se pak sve dogaðaše ugledi njima, a napisa se za nauku nama, na koje pošljedak svijeta doðe. 12Jer koji misli da stoji neka se èuva da ne padne. 13Drugo iskušenje ne doðe na vas osim èovjeèijega; ali je vjeran Bog koji vas neæe pustiti da se iskušate veæma nego što možete, nego æe uèiniti s iskušanjem i kraj, da možete podnijeti. 14Zato, ljubazna braæo moja, bjegajte od idolopoklonstva. 15Kao mudrima govorim; sudite vi šta govorim. 16Èaša blagoslova koju blagosiljamo nije li zajednica krvi Hristove? Hljeb koji lomimo nije li zajednica tijela Hristova? 17Jer smo jedan hljeb, jedno tijelo mnogi; jer svi u jednome hljebu imamo zajednicu. 18Gledajte Izrailja po tijelu: koji jedu žrtve nijesu li zajednièari oltara? 19Šta dakle govorim? da je idol što? ili idolska žrtva da je što? 20Nije; nego što žrtvuju neznabošci, da ðavolima žrtvuju, a ne Bogu; a ja neæu da ste vi zajednièari s ðavolima. 21Ne možete piti èaše Gospodnje i èaše ðavolske; ne možete imati zajednice u trpezi Gospodnjoj i u trpezi ðavolskoj. 22Ili da prkosimo Gospodu? Eda li smo mi jaèi od njega? 23Sve mi je slobodno, ali nije sve na korist; sve mi je slobodno, ali sve ne ide na dobro. 24Niko da ne gleda što je njegovo, nego svaki da gleda što je drugoga. 25Sve što se prodaje na mesarnici, jedite, i ništa ne ispitujte savjesti radi; 26Jer je Gospodnja zemlja i što je na njoj. 27Ako li vas ko od nevjernika pozove, i hoæete iæi, jedite sve što se pred vas donese, i ne premišljajte ništa savjesti radi. 28Ako li vam pak ko reèe: ovo je idolska žrtva, ne jedite radi onoga koji vam kaže, i radi savjesti; jer je Gospodnja zemlja i što je na njoj. 29Ali ne govorim za savjest tvoju, nego drugoga; jer zašto da moju slobodu sudi savjest drugoga? 30Ako ja s blagodaæu uživam, zašto da se huli na mene za ono za što ja zahvaljujem? 31Ako dakle jedete, ako li pijete, ako li što drugo èinite, sve na slavu Božiju èinite. 32Ne budite na sablazan ni Jevrejima, ni Grcima, ni crkvi Božijoj, 33Kao što i ja u svaèemu svima ugaðam, ne tražeæi svoje koristi nego mnogijeh, da se spasu.

11

1Ugledajte se na mene, kao i ja na Hrista. 2Hvalim vas pak, braæo, što sve moje pamtite i držite zapovijesti kao što vam predadoh. 3Ali hoæu da znate da je svakome mužu glava Hristos; a muž je glava ženi; a Bog je glava Hristu. 4Svaki muž koji se s pokrivenom glavom moli Bogu ili prorokuje, sramoti glavu svoju. 5I svaka žena koja se gologlava moli Bogu ili prorokuje, sramoti glavu svoju; jer je sve jedno kao da je obrijana. 6Ako se dakle ne pokriva žena, neka se striže; ako li je ružno ženi striæi se ili brijati se, neka se pokriva. 7Ali muž da ne pokriva glave, jer je oblièje i slava Božija; a žena je slava muževlja. 8Jer nije muž od žene nego žena od muža. 9Jer muž nije sazdan žene radi nego žena muža radi. 10Zato žena treba da ima vlast na glavi, anðela radi. 11Ali niti je muž bez žene ni žena bez muža u Gospodu. 12Jer kako je žena od muža, tako je i muž iz žene; a sve je od Boga. 13Sami meðu sobom sudite je li lijepo da se žena gologlava moli Bogu? 14Ili ne uèi li vas i sama priroda da je mužu sramota ako gaji dugaèku kosu; 15A ženi je slava ako gaji dugaèku kosu? Jer joj je kosa dana mjesto pokrivala. 16Ako li je ko svadljiv, mi takovoga obièaja nemamo, niti crkve Božije. 17Ali ovo zapovijedajuæi ne hvalim da se ne na bolje nego na gore sabirate. 18Prvo dakle kad se sabirate u crkvu, èujem da imaju raspre meðu vama; i nešto vjerujem od ovoga. 19Jer treba i jeresi da budu meðu vama, da se pokažu pošteni koji su meðu vama. 20A kad se skupite na jedno mjesto, ne jede se veèera Gospodnja. 21Jer svaki svoju veèeru uzme najprije i jede, i tako jedan gladuje a drugi se opija. 22Eda li dakle nemate kuæa da jedete i pijete? Ili ne marite za crkvu Božiju, i sramotite one koji nemaju? Šta æu vam reæi? Hoæu li vas pohvaliti za to? Neæu. 23Jer ja primih od Gospoda što vam i predadoh, da Gospod Isus onu noæ u koju bivaše predan uze hljeb, 24I zahvalivši prelomi i reèe: uzmite, jedite, ovo je tijelo moje, koje se za vas lomi; ovo èinite meni za spomen. 25Tako i èašu, po veèeri, govoreæi: ova je èaša novi zavjet u mojoj krvi; ovo èinite, kad god pijete, meni za spomen. 26Jer kad god jedete ovaj hljeb i èašu ovu pijete, smrt Gospodnju obznanjujete, dokle ne doðe. 27Tako koji nedostojno jede ovaj hljeb ili pije èašu Gospodnju, kriv je tijelu i krvi Gospodnjoj. 28Ali èovjek da ispituje sebe, pa onda od hljeba da jede i od èaše da pije; 29Jer koji nedostojno jede i pije, sud sebi jede i pije, ne razlikujuæi tijela Gospodnjega. 30Zato su meðu vama mnogi slabi i bolesni, i dovoljno ih spavaju. 31Jer kad bismo sebe rasuðivali, ne bismo osuðeni bili. 32Ali kad smo suðeni, nakazuje nas Gospod, da se ne osudimo sa svijetom. 33Zato, braæo moja, kad se sastajete da jedete, išèekujte jedan drugoga. 34Ako li je ko gladan, neka jede kod kuæe, da se na grijeh ne sastajete. A za ostalo urediæu kad doðem.

12

1A za duhovne darove neæu vam, braæo, zatajiti. 2Znate da kad bijaste neznabošci idoste k idolima bezglasnima, kako vas voðahu. 3Zato vam dajem na znanje da niko ko duhom Božijim govori neæe reæi: anatemate Isusa; i niko ne može Isusa Gospodom nazvati osim Duhom svetijem. 4Darovi su razlièni, ali je Duh jedan. 5I razliène su službe, ali je jedan Gospod. 6I razliène su sile, ali je jedan Bog koji èini sve u svemu. 7A u svakome se pojavljuje Duh na korist; 8Jer jednome se daje Duhom rijeè premudrosti; a drugome rijeè razuma po istome Duhu; 9A drugome vjera, tijem istijem Duhom; a drugome dar iscjeljivanja, po tome istom Duhu; 10A drugome da èini èudesa, a drugome proroštvo, a drugome da razlikuje duhove, a drugome razlièni jezici, a drugome da kazuje jezike. 11A ovo sve èini jedan i taj isti Duh razdjeljujuæi po svojoj vlasti svakome kako hoæe. 12Jer kao što je tijelo jedno i ude ima mnoge, a svi udi jednoga tijela, premda su mnogi, jedno su tijelo: tako i Hristos. 13Jer jednijem Duhom mi se svi krstismo u jedno tijelo, bili Jevreji, ili Grci, ili robovi, ili sami svoji; i svi se jednijem Duhom napojismo. 14Jer tijelo nije jedan ud, nego mnogi. 15Ako reèe noga: ja nijesam ruka, nijesam od tijela; eda li zato nije od tijela? 16I ako reèe uho: ja nijesam oko, nijesam od tijela; eda li zato nije od tijela? Kad bi sve tijelo bilo oko, gdje je èuvenje? 17A kad bi sve bilo èuvenje, gdje je mirisanje? 18Ali Bog postavi sve ude u tijelu kako je koga htio. 19A kad bi svi bili jedan ud, gdje je tijelo? 20Sad su pak mnogi udi a jedno tijelo. 21Ali oko ne može reæi ruci: ne trebaš mi; ili opet glava nogama: ne trebate mi. 22Nego još koji se udi tijela èine da su najslabiji najpotrebniji su. 23I koji nam se èine da su najsramotniji na tijelu, na one udaramo najveæu èast; 24I nepošteni naši udi najveæe poštenje imaju; a pošteni udi ne trebaju. Ali Bog složi tijelo i najhuðemu udu dade najveæu èast, 25Da ne bude raspre u tijelu, nego da se udi jednako brinu jedan za drugoga. 26I ako strada jedan ud, s njim stradaju svi udi; a ako li se jedan ud slavi, s njim se raduju svi udi. 27A vi ste tijelo Hristovo, i udi meðu sobom. 28I jedne dakle postavi Bog u crkvi prvo apostole, drugo proroke, treæe uèitelje, a potom èudotvorce, onda darove iscjeljivanja, pomaganja, upravljanja, razliène jezike. 29Eda li su svi apostoli? Eda li su svi proroci? Eda li su svi uèitelji? Eda li su svi èudotvorci? 30Eda li svi imaju darove iscjeljivanja? Eda li svi govore jezike? Eda li svi kazuju? 31Starajte se pak za veæe darove; pa æu vam još bolji put pokazati.

13

1Ako jezike èovjeèije i anðelske govorim a ljubavi nemam, onda sam kao zvono koje zvoni, ili praporac koji zveèi. 2I ako imam proroštvo i znam sve tajne i sva znanja, i ako imam svu vjeru da i gore premještam, a ljubavi nemam, ništa sam. 3I ako razdam sve imanje svoje, i ako predam tijelo svoje da se sažeže, a ljubavi nemam, ništa mi ne pomaže. 4Ljubav dugo trpi, milokrvna je; ljubav ne zavidi; ljubav se ne velièa, ne nadima se, 5Ne èini što ne valja, ne traži svoje, ne srdi se, ne misli o zlu, 6Ne raduje se nepravdi, a raduje se istini, 7Sve snosi, sve vjeruje, svemu se nada, sve trpi. 8Ljubav nikad ne prestaje, a proroštvo ako æe i prestati, jezici ako æe umuknuti, razuma ako æe nestati. 9Jer nešto znamo i nešto prorokujemo; 10A kad doðe savršeno, onda æe prestati što je nešto. 11Kad ja bijah malo dijete kao dijete govorah, kao dijete mišljah, kao dijete razmišljavah; a kad postadoh èovjek, odbacih djetinjstvo. 12Tako sad vidimo kao kroz staklo u zagonetki, a onda æemo licem k licu; sad poznajem nešto, a onda æu poznati kao što sam poznat. 13A sad ostaje vjera, nad, ljubav, ovo troje; ali je ljubav najveæa meðu njima.

14

1Držite se ljubavi, a starajte se za duhovne dare, a osobito da prorokujete. 2Jer koji govori jezike, ne govori ljudima nego Bogu: jer niko ne sluša, a on duhom govori tajne. 3A koji prorokuje govori ljudima za popravljanje i utjehu i utvrðenje. 4Jer koji govori jezike sebe popravlja, a koji prorokuje crkvu popravlja. 5Ali ja bih htio da vi svi govorite jezike, a još više da prorokujete: jer je veæi onaj koji prorokuje negoli koji govori jezike, veæ ako ko kazuje, da se crkva popravlja. 6A sad, braæo, ako doðem k vama jezike govoreæi, kaku æu korist uèiniti ako vam ne govorim ili u otkrivenju, ili u razumu, ili u proroštvu, ili u nauci? 7Kao neke stvari bezdušne koje daju glas, bila svirala ili gusle, ako razlièna glasa ne daju, kako æe se razumjeti šta se svira ili gudi? 8Jer ako truba da nerazgovijetan glas, ko æe se pripraviti na boj? 9Tako i vi ako nerazumljivu rijeè reèete jezikom, kako æe se razumjeti šta govorite? Jer æete govoriti u vjetar. 10Ima na svijetu Bog zna koliko razliènijeh glasova, ali nijedan nije bez znaèenja. 11Ako dakle ne znam sile glasa, biæu nijemac onome kome govorim, i onaj koji govori biæe meni nijemac. 12Tako i vi, buduæi da se starate za duhovne darove, gledajte da budete onima bogati koji su na popravljanje crkve. 13Zato koji govori jezikom neka se moli Bogu da kazuje. 14Jer ako se jezikom molim Bogu, moj se duh moli, a um je moj bez ploda. 15Šta æe se dakle èiniti? Moliæu se Bogu duhom, a moliæu se i umom; hvaliæu Boga duhom, a hvaliæu i umom. 16Jer kad blagosloviš duhom kako æe onaj koji stoji mjesto prostaka reæi amin po tvome blagoslovu, kad ne zna šta govoriš? 17Ti dobro zahvaljuješ, ali se drugi ne popravlja. 18Hvala Bogu mojemu što govorim jezike veæma od sviju vas. 19Ali u crkvi volim pet rijeèi umom svojijem reæi, da se i drugi pomognu, negoli hiljadu rijeèi jezikom. 20Braæo! ne budite djeca umom, nego pakošæu djetinjite, a umom budite savršeni. 21U zakonu piše: drugijem jezicima i drugijem usnama govoriæu narodu ovome, i ni tako me neæe poslušati, govori Gospod. 22Zato su jezici za znak ne onima koji vjeruju, nego koji ne vjeruju; a proroštvo ne onima koji ne vjeruju, nego koji vjeruju. 23Ako se dakle skupi crkva sva na jedno mjesto, i svi uzgovorite jezicima, a doðu i prostaci, ili nevjernici, neæe li reæi da ste poludjeli? 24A ako svi prorokuju, i doðe kakav nevjernik ili prostak, bude pokaran od sviju i suðen od sviju. 25I tako tajne srca njegova bivaju javljene, i tako padnuvši nièice pokloniæe se Bogu, i kazaæe da je zaista Bog s vama. 26Šta æe se dakle èiniti, braæo? Kad se sabirate svaki od vas ima psalam, ima nauku, ima jezik, ima otkrivenje, ima kazivanje; a sve da biva na popravljanje. 27Ako govori ko jezikom, ili po dvojica, ili najviše po trojica, i to poredom; a jedan da kazuje. 28Ako li ne bude nikoga da kazuje, neka æuti u crkvi, a sebi neka govori i Bogu. 29A proroci dva ili tri neka govore, i drugi neka rasuðuju. 30Ako li se otkrije što drugome koji sjedi, neka èeka dok prvi uæuti. 31Jer možete prorokovati svi, jedan po jedan, da se svi uèe, i svi da se tješe. 32I duhovi proroèki pokoravaju se prorocima; 33Jer Bog nije Bog bune, nego mira, kao po svima crkvama svetijeh. 34Žene vaše da æute u crkvama; jer se njima ne dopusti da govore, nego da slušaju, kao što i zakon govori. 35Ako li hoæe èemu da se nauèe, kod kuæe muževe svoje neka pitaju; jer je ružno ženi da govori u crkvi. 36Eda li od vas rijeè Božija iziðe? ili samijem vama doðe? 37Ako ko misli da je prorok ili duhovan, neka razumije što vam pišem, jer su Gospodnje zapovijesti. 38Ako li ko ne razumije, neka ne razumije. 39Zato, braæo moja, starajte se da prorokujete, i ne zabranjujte govoriti jezicima. 40A sve neka biva pošteno i uredno.

15

1Ali vam napominjem, braæo, jevanðelje, koje vam objavih, koje i primiste, u kome i stojite, 2Kojijem se i spasavate, ako držite kako vam objavih; veæ ako da uzalud vjerovaste. 3Jer vam najprije predadoh što i primih da Hristos umrije za grijehe naše, po pismu, 4I da bi ukopan, i da usta treæi dan, po pismu, 5I da se javi Kifi, potom jedanaestorici apostola; 6A potom ga vidješe jednom više od pet stotina braæe, od kojijeh mnogi žive i sad, a neki i pomriješe; 7A potom se javi Jakovu, pa onda svima apostolima; 8A poslije sviju javi se i meni, kao kakvom nedonošèetu. 9Jer sam ja najmlaði meðu apostolima, koji nijesam dostojan nazvati se apostol, jer gonih crkvu Božiju. 10Ali po blagodati Božijoj jesam što jesam, i blagodat njegova što je u meni ne osta prazna, nego se potrudih više od sviju njih, ali ne ja nego blagodat Božija koja je sa mnom. 11Bio dakle ja ili oni, tako propovijedamo, i tako vjerovaste. 12A ako se Hristos propovijeda da ustade iz mrtvijeh, kako govore neki meðu vama da nema vaskrsenija mrtvijeh? 13I ako nema vaskrsenija mrtvijeh, to ni Hristos ne usta. 14A ako Hristos ne usta, uzalud dakle propovijedanje naše, a uzalud i vjera vaša. 15A nalazimo se i lažni svjedoci Božiji što svjedoèimo na Boga da vaskrse Hrista, kojega ne vaskrse kad mrtvi ne ustaju. 16Jer ako mrtvi ne ustaju, ni Hristos ne usta. 17A ako Hristos ne usta, uzalud vjera vaša: još ste u grijesima svojijem. 18Dakle i oni koji pomriješe u Hristu, izgiboše. 19I ako se samo u ovom životu uzdamo u Hrista, najnesreæniji smo od sviju ljudi. 20Ali Hristos usta iz mrtvijeh, i bi novina onima koji umriješe. 21Jer buduæi da kroz èovjeka bi smrt, kroz èovjeka i vaskrsenije mrtvijeh. 22Jer kako po Adamu svi umiru, tako æe i po Hristu svi oživljeti. 23Ali svaki u svom redu: novina Hristos; a potom oni koji vjerovaše Hristu o njegovu dolasku; 24Onda kraj, kad preda carstvo Bogu i ocu, i kad ukine svako poglavarstvo i svaku vlast i silu. 25Jer njemu valja carovati dokle ne položi sve neprijatelje svoje pod noge svoje. 26A pošljednji æe se neprijatelj ukinuti smrt. 27Jer sve pokori pod noge njegove. Ali kad veli da je sve njemu pokoreno, pokazuje se da je osim onoga koji mu pokori sve. 28A kad mu sve pokori, onda æe se i sam sin pokoriti onome koji mu sve pokori, da bude Bog sve u svemu. 29Šta dakle èine oni koji se krste mrtvijeh radi? Kad mrtvi jamaèno ne ustaju, što se i kršæavaju mrtvijeh radi? 30I mi zašto podnosimo muke i nevolje svaki èas? 31Svaki dan umirem, tako mi, braæo, vaše slave, koju imam u Hristu Isusu Gospodu našemu. 32Jer ako sam se po èovjeku borio sa zvjerovima u Efesu, kaka mi je korist ako mrtvi ne ustaju? Da jedemo i pijemo, jer æemo sutra umrijeti. 33Ne varajte se: zli razgovori kvare dobre obièaje. 34Otrijeznite se jedanput kao što treba, i ne griješite; jer neki ne znadu za Boga, na sramotu vama kažem. 35Ali æe reæi ko: kako æe ustati mrtvi? i u kakom æe tijelu doæi? 36Bezumnièe! ti što siješ neæe oživljeti ako ne umre. 37I što siješ ne siješ tijelo koje æe biti, nego golo zrno, bilo pšenièno ili drugo kako. 38A Bog mu daje tijelo kako hoæe, i svakom sjemenu svoje tijelo. 39Nije svako tijelo jedno tijelo, nego je drugo tijelo èovjeèije, a drugo skotsko, a drugo riblje, a drugo ptièije. 40I imaju tjelesa nebeska i tjelesa zemaljska: ali je druga slava nebeskima, a druga zemaljskima. 41Druga je slava suncu, a druga slava mjesecu, i druga slava zvijezdama; jer se zvijezda od zvijezde razlikuje u slavi. 42Tako i vaskrsenije mrtvijeh: sije se za raspadljivost, a ustaje za neraspadljivost; 43Sije se u sramoti, a ustaje u slavi; sije se u slabosti, a ustaje u sili; 44Sije se tijelo tjelesno, a ustaje tijelo duhovno. Ima tijelo tjelesno, i ima tijelo duhovno. 45Tako je i pisano: prvi èovjek Adam postade u tjelesnom životu, a pošljednji Adam u duhu koji oživljuje. 46Ali duhovno tijelo nije prvo, nego tjelesno, pa onda duhovno. 47Prvi je èovjek od zemlje, zemljan; drugi je èovjek Gospod s neba. 48Kakav je zemljani taki su i zemljani; i kakav je nebeski taki su i nebeski. 49I kako nosimo oblièje zemljanoga tako æemo nositi i oblièje nebeskoga. 50A ovo govorim, braæo, da tijelo i krv ne mogu naslijediti carstva Božijega, niti raspadljivost neraspadljivosti našljeðuje. 51Evo vam kazujem tajnu: jer svi neæemo pomrijeti, a svi æemo se pretvoriti, 52Ujedanput, u trenuæu oka u pošljednjoj trubi; jer æe zatrubiti i mrtvi æe ustati neraspadljivi, i mi æemo se pretvoriti. 53Jer ovo raspadljivo treba da se obuèe u neraspadljivost, i ovo smrtno da se obuèe u besmrtnost. 54A kad se ovo raspadljivo obuèe u neraspadljivost i ovo se smrtno obuèe u besmrtnost, onda æe se zbiti ona rijeè što je napisana: pobjeda proždrije smrt. 55Gdje ti je, smrti, žalac? Gdje ti je, pakle, pobjeda? 56A žalac je smrti grijeh, a sila je grijeha zakon. 57A Bogu hvala koji nam dade pobjedu kroz Gospoda našega Isusa Hrista. 58Zato, braæo moja ljubazna, budite tvrdi, ne dajte se pomaknuti, i napredujte jednako u djelu Gospodnjemu znajuæi da trud vaš nije uzalud pred Gospodom.

16

1A za milostinju svetima, kao što uredih po crkvama Galatijskijem onako i vi èinite. 2Svaki prvi dan nedjelje neka svaki od vas ostavlja kod sebe i skuplja koliko može, da ne bivaju zbiranja kad doðem. 3A kad doðem, koje naðete za vrijedne one æu s poslanicama poslati u Jerusalim neka odnesu vašu pomoæ. 4A ako bude vrijedno da i ja idem, poæi æe sa mnom. 5A k vama æu doæi kad proðem Maæedoniju, jer æu proæi kroz Maæedoniju. 6A u vas može biti da æu se zabaviti, ili i zimovati, da me vi pratite kud poðem. 7Sad vas u prolaženju neæu vidjeti, a nadam se neko vrijeme ostati kod vas, ako Gospod dopusti. 8A u Efesu æu ostati do Trojièina dne; 9Jer mi se otvoriše velika i bogata vrata, i protivnika ima mnogo. 10A ako doðe Timotije, gledajte da bude kod vas bez straha; jer on radi djelo Gospodnje kao i ja. 11Da ga niko dakle ne prezre, nego ga ispratite s mirom da doðe k meni; jer ga èekam s braæom. 12A za brata Apola, mnogo ga molih da doðe k vama s braæom: i nikako ne bješe mu volja da sad doðe; ali æe doæi kad imadbude kad. 13Pazite, stojte u vjeri, muški se držite, utvrðujte se. 14Sve da vam biva u ljubavi. 15Molim vas pak, braæo, znate dom Stefanin da je novina od Ahaje, i na služenje svetima odredi se; 16Da ste i vi pokorni takovima, i svakome koji pomaže i trudi se. 17Ali se obradovah dolasku Stefaninu i Fortunatovu i Ahajikovu, jer mi oni naknadiše što sam bio bez vas; 18Jer umiriše duh moj i vaš. Pripoznajte dakle takove. 19Pozdravljaju vas crkve Azijske. Pozdravljaju vas u Gospodu mnogo Akila i Priskila s domašnjom svojom crkvom. 20Pozdravljaju vas braæa sva. Pozdravite jedan drugoga cjelivom svetijem. 21Pozdravljam vas ja Pavle svojom rukom. 22Ako ko ne ljubi Gospoda Isusa Hrista da bude proklet, maran ata. 23Blagodat Gospoda našega Isusa Hrista s vama; 24I ljubav moja sa svima vama u Hristu Isusu. Amin.