Прва посланица

Солуњанима

1

1 Павле, Силван и Тимотеј, цркви Солуњана у Богу Оцу и Господу Исусу Христу:

милост вам и мир+ 1,1 мир У неким раним рукописима стоји: мир од Бога, нашег Оца, и Господа Исуса Христа..

Вера и пример Солуњана

2 Увек за све вас захваљујемо Богу када вас помињемо у својим молитвама 3 и непрестано се пред нашим Богом и Оцем сећамо вашег дела проистеклог из вере, труда подстакнутог љубављу и истрајности надахнуте надом у нашега Господа Исуса Христа.

4 Знамо, браћо коју Бог воли, да сте изабрани, 5 јер вам наше еванђеље није дошло само с речима него и са силом и са Светим Духом и са дубоким уверењем. Знате како смо се понашали међу вама, ради вас, 6 а ви сте се угледали на нас и на Господа. Примили сте Реч у великој невољи, с радошћу Светога Духа. 7 Тако сте постали узор свима вернима у Македонији и Ахаји. 8 Јер, не само да је од вас Господња реч одјекнула у Македонији и Ахаји него је ваша вера у Бога постала свуда позната. Зато нема потребе да о томе нешто говоримо. 9 Људи, наиме, сами причају како смо дошли к вама и како сте се од идолâ окренули Богу, да бисте служили Богу живом и истинитом 10 и са небеса ишчекивали његовог Сина, кога је васкрсао из мртвих – Исуса, који нас спасава од гнева који долази.

2

Павлово служење у Солуну

1 И сами знате, браћо, да наш долазак к вама није био узалудан. 2 Пре тога смо, као што знате, страдали и били злостављани у Филипима, али смо се у нашем Богу осмелили да вам, упркос великом противљењу+ 2,2 упркос великом противљењу Дословно: у великој борби., објавимо Божије еванђеље. 3 Јер, наше наговарање није из заблуде, ни из прљавих побуда, нити покушавамо да вас преваримо. 4 Напротив, говоримо као људи које је Бог сматрао достојнима да им повери еванђеље: не угађамо људима, него Богу, који испитује наше срце.

5 Јер, као што знате, никад се нисмо послужили ласкавим речима ни прикривеном похлепом – Бог нам је сведок. 6 И нисмо тражили похвалу од људи – ни од вас ни од других.

7 Као Христови апостоли, могли смо да вам будемо на терету, али ми смо међу вама били благи као мајка која негује своју децу. 8 Били смо толико пуни љубави према вама да смо били вољни да вам предамо не само Божије еванђеље него и своје животе, јер сте нам постали драги.

9 Јер, сећате се, браћо, нашег труда и напора: док смо вам проповедали Божије еванђеље, и ноћу и дању смо радили да ником од вас не будемо на терету. 10 Ви сте сведоци, а и Бог, како смо се свето, праведно и беспрекорно односили према вама који верујете. 11 А знате и како смо сваког појединог од вас, као отац своју децу, 12 бодрили и тешили и опомињали да живи достојно Бога, који вас позива у своје Царство и славу.

13 Непрестано захваљујемо Богу и зато што сте Божију реч, када сте је примили пошто сте је од нас чули, прихватили не као људску реч, него онакву каква она заиста јесте: као Божију реч, која делује у вама који верујете.

14 Јер, ви сте се, браћо, угледали на Божије цркве у Христу Исусу које су у Јудеји, пошто сте и ви исто претрпели од својих сународника као и они од Јудеја, 15 од оних који су убили и Господа Исуса и пророке, а нас прогонили. Они не угађају Богу и противе се свим људима 16 када нас спречавају да незнабошцима говоримо да се спасу. Тако они стално пуне меру својих греха. Али, Божији гнев их је најзад стигао.

Павлова жудња да поново посети Солуњане

17 А ми, браћо, када смо накратко били отргнути од вас – лицем, али не и срцем – још више смо, с великом жудњом, настојали да вас видимо. 18 Зато смо хтели да дођемо к вама – ја, Павле, и неколико пута – али нас је Сатана спречио. 19 Јер, ко је наша нада, или радост, или венац којим ћемо се поносити пред нашим Господом Исусом када он дође ако нисте ви? 20 Да, ви сте наша слава и наша радост.

3

1 Пошто више нисмо могли да издржимо, сматрали смо да је најбоље да сами останемо у Атини, 2 а да пошаљемо Тимотеја, нашег брата и Божијег сарадника у ширењу Христовог еванђеља, да вас учврсти и ободри у вашој вери, 3 да се нико не поколеба у овим невољама. И сами, наиме, знате да смо одређени за невоље, 4 јер смо вам, док смо били код вас, унапред говорили да ће нас оне снаћи. И, као што знате, тако је и било. 5 Када, дакле, више нисам могао да издржим, послао сам Тимотеја да сазнам о вашој вери. Плашио сам се да вас можда Кушач није довео у искушење, па да је наш труд био узалудан.

6 А Тимотеј нам се управо вратио од вас и донео нам радосне вести о вашој вери и љубави, о томе да нас се стално сећате по добру и да веома чезнете да нас видите – баш као и ми вас. 7 Зато смо се, браћо, у свој својој муци и невољи, утешили због вас, због ваше вере. 8 Јер, сада заиста живимо, пошто ви чврсто стојите у Господу. 9 Како да захвалимо Богу за вас, за сву радост којом се због вас радујемо пред својим Богом? 10 Ноћу и дању се најусрдније молимо да вас опет видимо и да вас снабдемо оним што још недостаје вашој вери.

11 Нека сâм наш Бог и Отац и наш Господ Исус усмере наш пут према вама. 12 А вама Господ дао да један према другом и према свима растете и обилујете у љубави, као и ми према вама. 13 Нека вам учврсти срце, да будете беспрекорни и свети пред нашим Богом и Оцем када дође наш Господ Исус са свим његовим светима.

4

Живот по Божијој вољи

1 На крају, браћо, поучили смо вас како треба да живите и угађате Богу – тако како и живите – а сада вас молимо и преклињемо у Господу Исусу да то чините још више. 2 Јер, ви знате каква смо вам упутства дали у име Господа Исуса. 3 А ово је Божија воља: да будете свети, да се клоните блуда, 4 да сваки од вас научи да влада својим телом+ 4,4 научи … телом Или: научи да живи са својом женом; или: научи како да нађе себи жену. на свет и частан начин, 5 а не у пожудној страсти као незнабошци, који не познају Бога, 6 да при томе не чините нажао своме брату и не варате га. Господ ће се за све то осветити, као што смо вам већ рекли и упозорили вас. 7 Јер, Бог нас није позвао на нечистоту, него на светост. 8 Стога, дакле, ко то одбацује, не одбацује човека, него Бога, који вам даје свога Светог Духа.

9 О братској љубави нема потребе да вам пишемо, јер сте и сами од Бога поучени да волите један другога. 10 А ви заиста и волите сву браћу у целој Македонији. Само вас молимо, браћо, да то чините још више.

11 Настојте да водите миран живот, да гледате своја посла и да својим рукама радите, као што смо вам наложили, 12 да се долично понашате према онима ван цркве и да вам ни од кога ништа не треба.

Господњи долазак

13 Не желимо, браћо, да останете у незнању у погледу оних који су умрли+ 4,13 умрли Дословно: заспали; исто и у 14. и 15. стиху., па да тугујете као остали, који немају наду. 14 Јер, ако верујемо да је Исус умро и васкрсао, онда верујемо и да ће Бог са Исусом повести и оне који су у њему умрли. 15 Ово вам говоримо на основу Господње речи: ми, живи, који остајемо до Господњег доласка, нећемо претећи оне који су умрли. 16 Јер, сâм Господ ће, на заповест, на глас арханђела и на звук Божије трубе, сићи са неба, и прво ће устати мртви у Христу. 17 Потом ћемо ми, живи, преостали, заједно с њима бити понети на облацима да се сретнемо са Господом у ваздуху. И тако ћемо увек бити са Господом. 18 Зато бодрите један другога овим речима.

5

Будите спремни за Господњи долазак

1 А што се времена и часа тиче, браћо, није потребно да вам се пише, 2 јер и сами веома добро знате да ће Дан Господњи доћи као крадљивац у ноћи. 3 Док људи буду говорили: »Мир и сигурност«, изненада ће их снаћи пропаст, као болови трудну жену, и неће измаћи.

4 Али ви, браћо, нисте у тами, па да вас тај дан изненади као крадљивац. 5 Јер, сви сте ви деца светлости и деца дана. Ми не припадамо ноћи и тами; 6 не спавајмо, дакле, као остали, него бдимо и будимо трезни. 7 Јер, они који спавају, спавају ноћу, и они који се опијају, опијају се ноћу. 8 А ми, пошто припадамо дану, будимо трезни, навуцимо оклоп вере и љубави и кацигу наде у спасење. 9 Јер, Бог нас није одредио за гнев, него да постигнемо спасење кроз нашег Господа Исуса Христа, 10 који је умро за нас да – били живи или мртви+ 5,10 били живи или мртви Дословно: били будни или спавали. – заједно с њим живимо. 11 Зато се узајамно бодрите и један другога изграђујте, као што и чините.

Завршна упутства

12 Молимо вас, браћо, да одајете признање онима који се међу вама труде, који су вам претпостављени у Господу и опомињу вас. 13 Цените их изнад свега, у љубави, због њиховог дела. Међу собом живите у миру. 14 Преклињемо вас, браћо, опомињите доконе, бодрите малодушне, помажите слабима, са свима будите стрпљиви. 15 Пазите да нико ником не узврати зло за зло, него се увек трудите да чините добро један другом и свим људима.

16 Увек се радујте, 17 непрестано се молите, 18 у свакој прилици захваљујте, јер то је Божија воља за вас у Исусу Христу. 19 Духа не гасите, 20 пророштва не презирите, 21 све проверавајте, добро задржите, 22 сваког зла се клоните.

23 А сâм Бог мира нека вас потпуно освешта, да вам сав дух и душа и тело буду беспрекорно сачувани за Долазак нашега Господа Исуса Христа. 24 Веран је Онај који вас позива, он ће то и учинити.

25 Браћо, молите се и за нас. 26 Сву браћу поздравите светим пољупцем. 27 Заклињем вас Господом да се ова посланица прочита свој браћи.

28 Милост нашега Господа Исуса Христа с вама.